Osoby, prostředí a události
v tomto seriálu jsou smyšlené.
Strýčku.
Strýčku?
DEVĚT HÁDANEK
- Dobrý den. - Zdravím.
Zůstaňte tu a nikoho sem nepouštějte.
Hej! Máte záznamy z kamer?
Ještě ne, pane. Právě jsme dorazili.
Zajistěte záznamy z bezpečnostních i palubních kamer.
Tudy, Eno.
Jednou ranou probodli krkavici.
Odhadovaný čas úmrtí
je okolo 21:00.
- Ani ne před hodinou. - Přesně tak.
Bože.
Znal jste oběť, pane?
Náčelník Jun Tongun, bývalý velitel naší stanice.
Byl to můj mentor.
Musí pro vás být těžké začít u nás zrovna tímto případem.
Vím, že je toho na vás moc,
ale pomůže nám to dopadnout pachatele.
Pamatujete si, kdy jste přišla domů?
Všimla jste si něčeho neobvyklého?
Nebo možná...
Eno?
Řekněte mi vše, co můžete, i když vám to připadá jako maličkost.
Můžeme si o tom promluvit jindy?
Nevzpomínám si už, co se stalo, když jsem vešla dovnitř.
Nevzpomínáte si?
Stalo se to před pár hodinami.
Ne.
Tak dobře.
Tak mi povězte, co se dělo po cestě domů.
Pamatujete si, že jste šla ze školy, ne?
Řekněte mi, co si pamatujete.
V kolik jste ze školy odešla?
V osm.
A kdy jste přišla domů?
Jela jsem autobusem,
takže asi v devět.
A pak?
Otevřela jsem bránu, vešla na dvůr
a odemkla přední dveře.
Pak jsem je otevřela.
A dál už mám výpadek.
V jaké chvíli se vám paměť vrací?
Začněte tím.
Zavolala na mě
hospodyně.
Stála jsem v obýváku.
A pak...
jsem uviděla svého strýce ležet na zemi.
To je všechno.
POLICIE SOUL HANGANG
FOTKY Z MÍSTA ČINU
„Jedná se o jedno ze tří šídel,
která Jun Ena koupila před půl rokem.
Mezi jejím příchodem a voláním je prodleva 13 minut.
Bez známek násilného vniknutí či odporu.
Oběť vraha zřejmě znala.
Motivem může být konflikt kvůli situaci na koleji.“
Takže podle vás je Ena podezřelá?
Ano.
Nemáme ale žádné přímé důkazy. Podívejte.
Podle tohoto zabrala vražda jen deset minut.
Jak je to možné?
Není to nemožné.
Zkratka z autobusové zastávky k domu
by jí přidala osm minut.
A 21 minut je víc než dost.
Fajn. Vás nezná, tak s ní promluvte.
Tělo oběti nevykazovalo žádné známky odporu.
I když musel cítit velkou bolest.
Říkala jste, že jste přišla domů ve 21:00.
Ano.
Oběť Jun Tongun, váš strýc,
zemřel na následky bodnutí šídlem.
Víte, že se na šídle našly pouze vaše otisky prstů?
Ano.
Je pravda, že jste nevycházeli kvůli problémům na koleji?
Ano.
A je také pravda, že jste se hádali o dědictví?
To není pravda.
Ne?
Zabila jste ho?
Zeptám se znovu.
Byla jste to vy?
Nikdo jiný v době smrti v domě nebyl.
Nic si nepamatuju.
Přísahám.
Bože.
Jak příhodná výmluva.
Pane,
řekla jsem vše, co vím.
Můžu už jít domů?
- Chcete toho vraha dopadnout? - Cože?
Na tohle jsem zapomněla.
Našla jsem ho v obýváku.
Jediná stopa, kterou vrah nechal.
O DESET LET POZDĚJI
- Je skvělá. - To se tam směje?
Asi se pomátla.
- Nemůžu se dívat. - Šílené.
Podívejte na ni.
Znova?
Pokolikáté už dneska?
Proč jste tím tak posedlá?
Neomrzí vás to?
Pokaždé mám pocit, že umřu.
Je to vzrušující.
Tak do toho.
Není to legrační?
Zabila svého manžela a označila jeho hrob víčkem od láhve.
Měla moc velké pole
a nechtěla na něj omylem zasadit batáty.
Co je na tom vtipného?
To s tím víčkem, nebo s těmi batáty?
Nudí vás moje příběhy?
Jsem nezáživná?
Když jsme se poznaly, byla jste mladá, ale už jste dost zestárla.
Netušila jsem, že si nevzpomenu tak dlouho.
A co ten sen?
Pořád se vám zdá?
Už je to skoro pravidlo.
Zadala jsem kód, abych odemkla dveře.
Stoupla jsem na dílek.
Když jsem vešla, zablikala světla
a strýc ležel na podlaze.
Víc si nepamatuju.
Něco se mezitím muselo stát.
Co když se snažíte
vzpomenout si na něco, co se nestalo?
Co jsem říkala?
Jste teď tak stará.
Tohle jste nikdy neřekla.
Musela jsem zkusit jiný přístup, protože máte potíže si vzpomenout.
Jste tak nezodpovědná.
Vaše obranné mechanismy se zhoršily.
Stejně tak mluvení bez filtru.
A teď ještě bungee jumping?
Co je na něm špatného?
Když nad tím přemýšlím,
může také jít
o známku určité regrese.
V tuhle roční dobu je to tak vždy.
Co komunikace s ostatními?
Pořád máte problém mluvit s lidmi?
Jsem v pohodě.
Vlastně nejsem v pohodě.
Když jsem s lidmi, mám v hlavě prázdno.
Ale když přijdu domů, až moc přemýšlím.
„Proč jsem to udělala?
Co když mě budou nenávidět?“
Takové věci.
Upřímně, mám strach.
Nerada se do toho velkého domu vracím.
- Na shledanou. - Slečno Junová.
Dorazíte příští týden na výstavu?
Možná.
Opatrujte se.
- Dobrou chuť. - Děkuju.
Jen masový koláč?
Slyšel jsem na vás chválu.
Tohle místo má úspěch.
Dlouho jsme se neviděli, Jom Serjong.
My se známe?
Změnila jste si národnost
a na 10 let opustila zemi.
Co vás přivedlo zpět?
Aha.
Jste její manžel, že?
Dobře vás znám.
- Hej, přestaňte! - Kdo sakra jste?
- Policie! - Kdo tě poslal?
Mluv, ty hajzle!
Jsem policista.
- To určitě! - Tak jo.
- Co za poldu má tetování? - Klid.
Uklidněte se.
Klid.
Uklidni se. Myslím, že je to fakt polda.
Jsem policista.
Jasný?
Nejsem tu, abych vás zatkl.
Uklidněte se.
Klid.
Co dál?
A taky...
Buďte opatrný. Ano?
Opatrný.
Paní Jom Serjong,
víte, co je dnes za den?
Jak to mám vědět?
Dnes je desáté výročí úmrtí Jun Tonguna,
strýce Jun Eny.
Takže se zeptám znovu.
Proč jste se vrátila?
Nesnášela jsem to tady,
ale vrátila jsem se, protože mi to tu chybělo.
Stačí vám to?
Váš manžel je z Venezuely, že?
Už dříve byl odsouzen za drogy.
Pokud dovolíte,
popovídáme si o tom, co se Jun Eně před deseti lety stalo.
Nechovala se jinak?
Řekla něco neobvyklého?
Asi na tom moc nezáleží,
ale ten den mi něco řekla, když odcházela.
Řekla, že jsem její alibi.
Znáte ji?
Až moc dobře.
Haló?
Dlouho jsem vás neviděl.
Copak vás sem dnes přivádí?
Neděláte svou práci, tak jsem vás přišla zkontrolovat.
Zase kimči? Příště si vezměte bryndák.
A po třech drincích už nepijte.
To je váš limit.
Páni.
Na někoho, kdo nedokáže chytit zločince, to byl dlouhý oběd.
Byl jsem s vaší bývalou spolubydlící.
Dokonalé načasování.
Je to náhoda?
Je zpátky v Koreji?
Co říkala?
Proč se ptáte mě? Copak nejste v kontaktu?
Pořiďte si nové oblečení.
Vypadáte až moc staromódně.
JUN TONGUN
Kdyby Tongun na své místo nerezignoval,
nezemřel by tak tragicky.
Do prdele.
Nebýt toho případu...
Skončilo to špatně.
Každopádně, proč jste se ze všech policejních stanic
vrátil zrovna na Hangang?
Jste příliš loajální.
Že?
Proč mě tam přiřadili?
Život je legrační, že?
Znáte svého podřízeného?
Kim Hansem, Útvar pro násilné činy.
Jako nováček se mnou dělal
na nějakých případech.
Kim Hansem?
Ten tvrdohlavý zmetek?
Možná je zvláštní, ale není to blázen.
Přiroste vám k srdci.
Pořád si ten parchant myslí, že to udělala Jun Ena?
Myslím, že jo.
Všichni členové Eniny rodiny jsou po smrti, víte?
Její máma, táta a jediný strýc jsou mrtví.
To je dost neobvyklé.
METROPOLITNÍ POLICIE SOUL
Předělili vás do 12. patra, že?
Kde jste, kapitánko Junová? Už jsem tady.
Jak to myslíte?
Zase jste zapomněla?
Máme se sejít na místě činu.
Pospěšte si.
Zdravím.
- Tady jste. - Dobrý den.
Máte mě za zapomnětlivého blázna?
- Ne. - Ne.
Ani já si to nemyslím.
To se mi ulevilo. Hned je mi líp.
Mimochodem, proč toho pachatele ještě nechytili?
Našly se jen otisky prstů rodičů a bratra.
Podezíráme rodiče.
Ale bez konkrétních důkazů se vyšetřovací tým nepohne.
To chápu.
Žádné známky násilného vniknutí.
Nikdo z okolí oběti nemá jasný motiv.
A desetiletý kluk zná v podstatě jen své rodiče a spolužáky.
Proč by někdo zabíjel malé dítě?
Bezhlavě ho v návalu vzteku pobodali
do krku a do zad.
Vrah pak zbraň umyl, a dokonce ji vrátil na své místo.
Jak dokázal tak najednou vychladnout?
Z jakého důvodu se vrah uklidnil?
Protože tohle místo zná.
Matka se zdá být chorobně čistotná.
Určitě nesnáší návštěvy.
Vyhrál matematickou soutěž
a získal první cenu za angličtinu.
Oběť svého staršího bratra zastínila.
Starší bratr si všechny věci označil.
Podle jeho písma soudím,
že má nízké sebevědomí.
Dával jasně najevo, co je jeho majetek.
Toto je svědectví staršího bratra.
Otevřel dveře, zul si boty
a šel k Čunsovi do pokoje.
Tam uviděl bratra pobodaného.
Zavolal rodičům
a řekl jim, že bratr byl pobodán něčím ostrým.
Pak zavolal policii.
A protože se bál, čekal na ni venku.
Nejdřív o oběti mluvil jako o „Čunsovi“,
ale pak mu říkal „mladší brácha“.
Nůž pojmenoval jako „něco ostrého“.
Není obvyklé měnit jména a názvy v jedné větě.
Proč to udělal?
Snažil se podvědomě od oběti distancovat?
Matka běžela k Čunsovi do pokoje a zatvářila se,
jako by viděla ducha.
A otec měl zarudlé oči,
stejně jako na dědečkově pohřbu.
Jeho popis oběti je krátký,
ale co se týče reakce rodičů, je barvitý, obrazný a detailní.
Záleželo mu víc na jejich reakcích než na svém mrtvém bratrovi?
Dokonce mluví o svém pokoji jako o „Čunsově pokoji“.
A jeho rodiče zjevně měli jeho mladšího bratra radši.
Podle mě to udělal starší bratr.
Cože?
Jdu ven. Uvidíme se v kanceláři.
BITCOIN
Kdo nutí našeho drahocenného zelenáče dělat takové věci?
Co když nám zdrhne?
To pro vás tolik znamenám?
Ani jsem si nevšiml.
Kdo byla ta žena?
Ta policistka lomeno vražedkyně?
Vražedkyně nemůže být policistka.
Je to poručík Jun Ena, analytička u soulské policie.
Poručík Jun Ena?
Neteř zesnulého náčelníka Juna?
Jak o tom víte, zelenáči?
Je to slavný případ.
Slyšel jsem o něm na akademii.
A proč mi říkáte zelenáč?
Na to jsem moc starý.
Pořád jste tu nejmladší.
Nemůžete chodit pozdě.
Sakra, zase se to podělá.
Kašlu na to.
- Dobrý den. - Dobrý den.
An Čeman z případu internetové kavárny
změnil svědectví.
Cože?
Prý se během toho, co jeho komplic vraždil,
ani nehnul.
Sakra.
Všechna ta dřina přišla vniveč.
To jsou jenom kecy.
Co s tím, pane?
Dokážeme, že neměl komplice.
Nedělejme ukvapené závěry.
Poručíku Ro, An Jungu a Čchoi Sane,
vyšetřujte teorii s komplicem.
Kim Hansem a já budeme předpokládat, že ho neměl.
- Ano, pane. - Jistě.
JUN ENA: TOHLE BY VÁM SLUŠELO
Jahodový dort je v lednici.
Káva je na stole.
Jedno americano a jedno cappuccino.
Děkujeme.
To je výhoda toho s tebou pracovat.
Díky za to všechno.
Musíte mít výbornou paměť, poručíku Jun.
Víte, jakou máme rádi kávu
a na kterém patře tady každý dělá.
Ve výtahu jste stiskla správná tlačítka.
K čemu to je, když si nepamatuje důležité věci?
Jo, s tím výtahem byste měla přestat.
Proč by měla?
Lidi se na ni divně dívají.
Ale ona je divná.
Je rozdíl mezi tím vypadat divně a být divná.
Proč jste jinak namalovaná?
Někam jste šla?
O čem to mluvíte?
Jsou tu svíčky.
Má někdo narozeniny?
To už je dneska?
Nevím, co je za den, ale dám je tam.
Vyšetřovací tým
chce zprávu z analýzy.
Podezřelý je starší bratr, jak jste si myslela.
Ale ten říká, že si najednou na nic nevzpomíná,
stejně jako někdo tady.
Najednou si nevzpomíná?
Promluvím s ním.
Dám jim vědět.
Peněženka.
Klíče od auta.
Nikdy jsem profilovače nepotkal.
Vyšetřujete tenhle případ?
Jen pomáhám, ale sama nevyšetřuju.
Jsem tu ze zvědavosti.
Zvědavosti?
Nevzpomínáš si, co se stalo?
Ne.
Sama jsem to zažila.
Co kdybychom si řekli, co víme?
Já jsem chtěla mluvit se strýcem,
tak jsem jela z kolejí domů autobusem.
Čunso byl doma sám,
tak jsem po škole
šel rovnou domů.
Zadala jsem kód a odemkla dveře.
20131025#.
Zadal jsem kód a odemkl dveře.
41245397#.
Zula jsem si boty a šla do obýváku.
Zuju si tenisky
a jdu za bráchou do pokoje.
V obýváku byla tma
a na nohou jsem ucítila teplou tekutinu.
Když otevírám dveře...
vidím
spoustu krve.
Stalo se to před pár dny.
Proč mícháš přítomný a minulý čas?
Čas?
Když popisuješ, co jsi dělal,
některé události dáváš do minulosti
a jiné popisuješ, jako bys je dělal právě teď.
No,
tak to ze mě prostě vypadlo.
Existují dva důvody,
proč bys minulost vyprávěl jako přítomnost.
Buď se ty události nikdy nestaly,
nebo když si něco nepamatuješ, vymýšlíš si.
Mám tím na mysli, že si právě teď ve své hlavě
vytváříš smyšlený příběh.
Chcete říct,
že lžu?
Zadala jsem kód a odemkla dveře.
20131025#.
Zadám kód a odemknu dveře.
Teda zadal jsem ho.
41245397#.
Otevřela jsem dveře, zula si boty
a vešla do obýváku.
Zuju si tenisky a jdu za bráchou do pokoje.
V obýváku byla tma
a na nohou jsem ucítila teplou tekutinu.
V pokoji, teda v kuchyni...
Proč jsi šel do kuchyně?
Kam jsi zahodil
svoje zakrvácené šaty?
Vím,
kde jsou.
Byl tvůj bratr Čunso mrtvý,
když jsi ho našel?
Ne.
Jsem zpátky.
Jak jste ho přiměla se přiznat?
Nebylo to nic těžkého. Měli jsme dobrou chemii.
Hodně společného.
Mluvila jste zase o sobě?
Musíte s tím přestat.
Proč? Je to její nejlepší vlastnost.
Proto jsem se k vám mohla přidat, ne?
Nebo se pletu?
Bylo to proto, že mí rodiče vlastní nemocnici?
Co to má společného se mnou?
Stejně už ji nemají.
Tak já půjdu.
Zprávu jsem nahrála do systému.
Jak myslíte.
To stačí.
Ta whisky v kolumbáriu
mi neudělala moc dobře.
Takže jste tam šel znovu,
veliteli Te.
Ale no tak.
Není mi dobře. Chcete mě snad zabít?
Na detektivy, kteří za deset let nechytili zločince.
To už je to tak dlouho?
Tak jo, napijeme se a umřeme.
Je mi to líto, kamaráde.
Čas letí, co?
Jak to může být už deset let?
Město se za tu dobu hodně změnilo.
Tohle je naše poslední útočiště.
Stavuje se Ena ještě pořád na stanici?
Dneska tam byla.
Nenechte ji, aby po vás šlapala.
Kvůli tomu tam pořád chodí.
Buduju si s ní určitý vztah.
Pořád věřím, že Jun Ena je hlavní podezřelá.
To se za deset let nezměnilo.
Doufáte, že se přestane hlídat a udělá chybu,
když na ni budete hodný?
Zdědila tolik peněz, ale rozhodla se
stát se policistkou.
A navíc profilovačkou.
Je to divné, že?
Chce vědět, co zjistíme.
Proto se vás pořád drží.
Noc je ještě mladá. Dáme si další rundu.
Proč tak moc chcete odejít?
Omlouvám se, ale už něco mám.
A co vy, Čungo?
Musíme si dát další rundu.
Mám toho dost na srdci o vašem veliteli.
Vážím si toho, že jste si udělal čas,
ale taky mám plány.
Batman má dnes napilno.
Je třetí pátek, takže musí hlídat sirotčinec.
Malý moment, pane.
Kam to jde?
Bože.
Tři nanuky.
Dobře.
Co to má znamenat?
Gratuluju k povýšení.
To myslíte vážně?
Zmrzlina? Už nejsme malí kluci.
Být venku s lidmi,
co nepijí, je nuda.
Zavolal jste si řidiče?
Opatrujte se, pane.
- Už půjdu. - Dobře.
Je 20:00. Odchází ze školy bez ohlášení.
Autobusová zastávka se nachází pět minut pěšky od brány školy.
Je 20:08, hodina před smrtí Jun Tonguna.
Tři minuty po příchodu na zastávku nastupuje do autobusu 147.
ZASTÁVKA MEZINÁRODNÍ STŘEDNÍ ŠKOLA
Jun Ena sedí v autobuse sama.
Na cestě ze školy domů leží pět zastávek.
Během jízdy se nic neděje.
Cesta na zastávku u jejího domu trvá přesně 32 minut.
Z autobusu vystoupí jen ona.
Je 20:40, 20 minut před smrtí Jun Tonguna.
Od zastávky k jejímu domu se jde 20 minut.
Zkratkou se doba sníží na 12 minut.
Je to přesně spočítané.
V oblasti nejsou žádné bezpečnostní kamery ani svědci.
20:45
Promiňte, pane.
Bydlíte tady?
Poručíku Kime?
Co tady děláte?
Musel jsem si něco ověřit.
A co vy? Jste na hlídce?
Dostali jsme hlášení,
že se tu potuluje někdo podezřelý.
Všiml jste si něčeho zvláštního?
Ani ne.
Je to tichá čtvrť.
Aha, tak proto.
Bez čepice jsem vás nejdřív nepoznala.
Vypadáte úplně jinak.
To já jsem volala
kvůli této podezřelé osobě.
Vy jste mluvili o mně?
Opravdu toho nenechá, co?
Od té vraždy uplynulo už 10 let
a pořád je tím případem posedlý.
Rozhodně není normální.
Ten se nenechá svést z cesty.
Je až chorobně pečlivý.
Hrozně to přehání.
Existuje důvod, proč za těch deset let
po absolvování akademie nebyl povýšen.
Který nadřízený by ho pod sebou chtěl mít?
Bože.
- Jdu domů. - Dobře.
Zavolejte, kdyby něco.
Ano, opatrujte se.
Dobrou noc.
Koupil byste mi v tom obchodě kolu?
Pijete ji až moc.
Není to zdravé.
Co jsem přestala kouřit, mám sucho v puse.
Tak vám vezmu kolu bez cukru, jo?
Lepší než vám kupovat cigarety.
Tak moment.
Dnes máte šťastný den.
JEDINÉ MĚSTO
22:07
Chtěla jsem odejít, než dorazíte.
Je tohle dům paní Jun Eny?
Ano, je.
Já jsem Jun Ena.
Kdo mi to poslal?
To netuším.
KIM HANSEM
Volaný účastník není dostupný...
Děti natáčely bezpečně
a za přítomnosti opatrovníků.
Překlad titulků: Karolína Ryšánková