Allt som skildras i denna serie är fiktivt.
Farbror.
Farbror?
NINE PUZZLES
- Hej. - Hej.
Stanna här och håll folk borta.
Hallå!
- Har ni övervakningsfilmen? - Inte än. Vi kom precis hit.
Kolla alla övervaknings- och bilkameror.
Den här vägen, Ena.
De punkterade halspulsådern.
Uppskattad dödstidpunkt
är ungefär 21.00.
- Det var inte ens en timme sen. - Nej.
Herregud.
Kände ni offret?
Yoon Donghoon, f.d. chef på vår station.
Han var min mentor.
Ditt allra första fall blir svårt.
Det här är förstås jobbigt för dig,
men det hjälper oss att få tag på den skyldige.
Minns du vilken tid du kom hem?
Var något inte som det brukar?
Eller...
Ena?
Även om det känns oviktigt, berätta allt du kan.
Kan vi göra det här senare?
Jag minns inte vad som hände efter att jag gick in.
Minns du inte?
Det hände för några timmar sen.
Nej.
Okej, så...
Berätta vad som hände på vägen hem.
Du minns väl att du åkte hem från skolan?
Berätta vad du minns.
Vilken tid lämnade du skolan?
Klockan åtta.
Vilken tid kom du hem?
Jag tog bussen,
så runt nio.
Och sen?
Jag öppnade grinden, gick in på gården
och låste upp ytterdörren.
Sen öppnade jag dörren.
Jag minns inget efter det.
När börjar du minnas igen?
Börja där.
Hushållerskan
ropade mitt namn.
Jag stod i vardagsrummet.
Och sen...
såg jag min farbror ligga på golvet.
Det är allt.
Seoul Hangangs polisstation Brottsplatsfoton
"Det är en syl som Yoon Ena köpte för sex månader sen.
Fram till att hon ringde är 13 minuter oförklarade.
Inga tecken på inbrott eller motstånd. Offret kände troligen mördaren.
Motiv: konflikt angående studentboende."
Så Ena är vår misstänkta?
Ja.
Det finns ju inga direkta bevis.
Enligt det här tog mordet bara tio minuter.
Hur är det möjligt?
Det är inte omöjligt.
En genväg till den misstänktas hus skulle spara åtta minuter.
Tjugoen minuter räcker.
Okej. Hon känner inte dig, så prata med henne.
Offrets kropp visade inga tecken på motstånd.
Trots att smärtan var hemsk.
Du sa att du kom hem kl. 21.00.
Det gjorde jag.
Offret Yoon Donghoon, din farbror,
knivhöggs till döds med en syl.
Vet du att dina fingeravtryck är de enda som hittats på sylen?
Ja.
Bråkade ni över problem med ditt studenthem?
Ja.
Bråkade ni om arvet också?
Nej.
Inte?
Dödade du honom?
Jag frågar igen.
Var det du som dödade honom?
Det var bara du som var hemma när han dog.
Jag minns ingenting.
Jag svär.
Herregud.
Vilken praktisk ursäkt.
Jag har sagt allt jag vet.
Får jag gå hem nu?
- Vill du inte få tag på mördaren? - Va?
Jag glömde en sak.
Den låg i vardagsrummet.
Det enda spåret de lämnade.
10 år senare
- Hon är otrolig. - Skrattar hon?
Hon är tokig.
- Jag kan inte titta. - Galet.
Kolla på henne.
En gång till?
Hur många gånger har du hoppat?
Varför denna besatthet? Tröttnar du inte?
Det känns som att jag dör varje gång.
Det är spännande.
Kör hårt.
Är det inte lustigt?
Hon dödade sin man och märkte hans grav med en kapsyl.
Hon gjorde det för att undvika att plantera sötpotatis på honom.
Vad var lustigt?
Kapsylen eller sötpotatisen?
Är mina historier trista?
Är jag tråkig?
Du verkade så ung i början, men nu är du mycket äldre.
Jag trodde att jag skulle minnas allting fortare.
Drömmen, då? Har du den fortfarande?
Det är nästan rutin nu.
Jag tryckte koden för att låsa upp.
Klev på pusselbiten.
Lamporna tändes och jag såg min farbror på golvet.
Det är allt jag minns.
Något måste ha hänt däremellan.
Tänk om du försöker minnas något som aldrig hände?
Vad var det jag sa? Du är så gammal nu.
Det har du aldrig sagt.
Jag ville prova något annat eftersom du har så svårt att minnas.
Vilken oansvarig läkare.
Dina försvarsmekanismer är värre. Du pratar utan filter.
Och så bungyjump?
Vad är det för fel med det?
När jag tänker efter kan det också vara
ett tecken på regression.
Det händer alltid så här års.
Hur är det att träffa folk?
Har du fortfarande svårt att prata med dem?
Jag mår bra.
Jag mår faktiskt inte bra.
Jag blir helt tom i huvudet när jag är med folk.
Men efteråt överanalyserar jag allting.
"Varför gjorde jag så? Tänk om alla hatar mig?"
Såna saker.
Ärligt talat är jag rädd.
Jag hatar att åka till det där stora gamla huset.
- Hej då. - Fröken Yoon.
Ska ni på utställningen nästa vecka?
Kanske.
Ta hand om er.
- Smaklig måltid. - Tack.
Något mer?
Ni har gott rykte, och stället blomstrar verkligen.
Det var länge sen, fröken Yeom Seryeong.
Känner jag er?
Ni bytte nationalitet
och lämnade landet i tio år.
Varför är ni tillbaka?
Jag förstår.
Ni är hennes man, eller hur?
Jag vet vem ni är.
- Hallå, sluta! - Vem fan är du?
- Jag är polis! - Vem skickade dig?
Jag är polis.
- Knappast! - Okej.
- Vad för slags polis har tatueringar? - Lugna er.
Lugna er.
Lugn. Jag tror att han är polis.
Jag är polis.
Okej?
Jag är inte ute efter er.
Lugn.
Vad mer?
Och...
Var försiktig. Okej?
Försiktig.
Fröken Yeom Seryeong,
vet ni vilken dag det är?
Hur ska jag veta det?
Det är tio år sen Yoon Enas farbror Donghoon dog.
Så jag frågar igen. Varför är ni tillbaka i Korea?
Jag kom tillbaka för att jag saknade det.
Duger det?
Er man är från Venezuela, va?
Han har en tidigare drogdom.
Om det är okej,
kan vi prata om Yoon Ena för tio år sen?
Var det något konstigt med henne? Sa hon något ovanligt?
Jag tvivlar på att det spelar roll,
men hon sa en sak den dagen när hon gick.
Att jag var hennes alibi.
Känner du henne?
Alltför väl.
Hallå?
Jag har inte sett dig på ett tag.
Vad gör du här idag?
Ni gör inte ert jobb, så jag ville bara kolla er.
Skydda kläderna när du äter kimchigryta.
Och sluta efter tre glas. Det är din gräns.
Oj.
Lång lunch för någon som inte ens kan ta en brottsling.
Jag träffade din gamla rumskamrat. Vilken timing.
Är det en slump?
Är hon tillbaka i Korea? Vad sa hon?
Varför frågar du? Höll ni inte kontakten?
Du borde köpa nya kläder. De är omoderna.
Yoon Donghoon
Om Donghoon inte hade avgått från sin post,
hade han inte dött så tragiskt.
Helvete.
- Om det inte vore för det där fallet... - Det slutade så illa.
Hur som helst, av alla oräkneliga polisstationer,
varför återvände du till Hangang? Du är för lojal.
Eller hur? Varför placerades jag där?
Livet är lustigt, eller hur?
Han som jobbar under dig, Kim Hansaem från våldsroteln.
Han jobbade med mig förut
när han var nybörjare.
Kim Hansaem? Den envise jäveln?
Han må vara konstig, men han är inte galen.
Man vänjer sig vid honom.
Tror han fortfarande att Yoon Ena gjorde det?
Jag tror det.
Alla i Enas familj har dött.
Hennes mamma, pappa och enda farbror är borta.
Det är ganska ovanligt.
Du är väl på PR? Tolfte våningen?
Var är du, kommissarie Yoon? Jag är här.
Vad menar du?
Har du glömt igen? Du skulle komma direkt till brottsplatsen.
Skynda dig hit.
Hej.
- Du är här. - Hej.
Tycker ni att jag är knäpp?
- Nej. - Nej.
- Ett nej från mig med. - Vilken lättnad. Då känns det bättre.
Varför har inte gärningsmannen gripits än?
Familjens fingeravtryck hittades. Föräldrarna är misstänkta.
Men utan konkreta bevis är utredningsteamet chanslöst.
Jag förstår varför.
Inga tecken på inbrott, ingen i omgivningen med tydliga motiv.
En tioåring känner bara sina föräldrar och klasskamrater.
Varför skulle man döda en tioåring?
De högg honom urskillningslöst i nacken och ryggen
med sån ilska.
Sen rengjorde de vapnet och la tillbaka det.
Varför lugnade de ner sig så plötsligt?
Varför lugnade mördaren ner sig?
De kände sig som hemma.
Mamman verkar ha städmani.
Hon hatar nog att ha besök.
Han vann en mattetävling och en taltävling i engelska.
Offret överglänste sin storebror.
Storebrodern märkte alla sina saker.
Hans handstil antyder att han har dåligt självförtroende.
Han ville kontrollera sina ägodelar.
Så här sa den äldre brodern.
Han kom in, tog av sig skorna och gick till Junseos rum.
Där såg han sin bror knivhuggen.
Han ringde föräldrarna och sa att brodern knivhuggits.
Sen ringde han polisen.
Eftersom han var rädd, väntade han på dem utanför.
Han kallade först offret "Junseo", och sen "lillebror".
Han kallade också kniven "något vasst".
Det är ovanligt att byta ord så här i en mening.
Varför gjorde han det?
Försökte han undermedvetet distansera sig från offret?
Mamma sprang direkt till Junseos rum,
hon såg rädd ut.
Och pappas ögon var redan röda,
precis som de var på farfars begravning.
Han beskriver offret kortfattat,
men går in på detaljer om föräldrarnas reaktioner.
Brydde han sig mer om deras reaktioner än om sin döda bror?
Han kallar till och med sitt rum för "Junseos rum".
Hans föräldrar favoriserade hans yngre bror.
- Jag tror att storebror gjorde det. - Va?
Jag går. Vi ses på kontoret.
Bitcoin
Vem tvingar vår kära nykomling att göra det här?
- Tänk om han flyr? - Är jag dyrbar?
Det visste jag inte.
Vem var den där kvinnan? Är hon polisen som mördar?
Då vore hon ingen polis.
Inspektör Yoon Ena, brottsanalytiker vid Seoul-polisen.
Inspektör Yoon Ena?
Syskonbarn till intendent Yoon?
Hur vet du det, gröngöling?
Det är ett berömt fall. Jag hörde om det på akademin.
Varför säger du "gröngöling"? Jag är för gammal för det.
Du är yngst här. Vem sa att du fick vara sen?
Fan, allt går åt pipan igen. Åt helvete med det här.
- Hej. - Hej.
Den misstänkte i internetkafé-fallet ändrade sig.
Va?
Han sa till åklagaren att hans medbrottsling var den som mördade.
Förbannat. Allt hårt arbete för ingenting.
Det är skitsnack.
- Vad händer nu? - Vi visar att ingen medbrottsling var med.
Vänta. Ro, An Youngha och Choi San: Förutsätt att en medbrottsling existerar.
Hansaem och jag förutsätter motsatsen.
- Ska bli. - Uppfattat.
Yoon Ena: Den här skulle passa dig
Jordgubbstårta står i kylen, kaffe på bordet.
En americano och en cappuccino.
Tack.
Det här är fördelen med att jobba med dig. Tack.
Du måste ha en enorm minneskapacitet.
Du vet vilket kaffe vi gillar och vilken våning alla jobbar på.
Du tryckte på knapparna åt allihop.
Vad är poängen om hon inte minns det viktigaste?
Ja, du borde sluta göra det i hissen.
Varför skulle hon?
De tittar konstigt på henne.
Hon är konstig.
Det är skillnad på att verka och att vara konstig.
Varför har du sminkat dig annorlunda?
Har du varit någonstans?
Vad pratar du om?
Det finns ljus här. Fyller någon år?
Är det den dagen?
Oavsett vilket så sätter jag på dem.
Utredningsteamet frågar om analysrapporten.
Storebrodern är misstänkt, som du trodde.
Men han påstår sig plötsligt inte minnas, precis som någon här.
Minns han inte?
Jag pratar med honom.
Jag meddelar dem.
Plånbok.
Bilnycklar.
Jag har aldrig träffat en profilerare. Utreder du fallet?
Jag hjälper bara till, jag utreder inte.
Och jag är nyfiken.
Nyfiken?
Du minns inte händelserna?
Nej.
Jag minns inte heller en sak.
Vi kan väl dela det vi minns?
Jag ville prata med min farbror,
så jag åkte från studenthemmet till mitt hus.
Junseo
var ensam hemma, så jag åkte dit direkt efter skolan.
Jag tryckte koden till dörren.
20131025#.
Jag tryckte koden till dörren.
41245397#.
Jag tog av mig skorna och gick till vardagsrummet.
Jag tar av mig skorna och går till min brors rum.
Vardagsrummet var mörkt och jag kände varm vätska på fötterna.
När jag öppnar dörren...
...ser jag
en massa blod.
Det hände för några dagar sen.
Varför blandar du nutid och dåtid?
Dåtid?
När du beskriver dina handlingar är en del i det förflutna
och andra uttrycker du som om de hände nu.
Tja, det blev bara så.
Jag har två gissningar om varför du använder presens.
Antingen hände de sakerna aldrig
eller så hittar du på saker när du inte minns.
Jag tror att du hittar på allting
i ditt huvud just nu.
Menar du att jag ljuger...
Jag tryckte koden till dörren.
20131025#.
Jag trycker koden till dörren.
Jag menar, tryckte.
41245397#.
Jag öppnade dörren, tog av skorna och gick till vardagsrummet.
Jag tar av skorna och går till min brors rum.
Vardagsrummet var mörkt och jag kände varm vätska på fötterna.
Rummet, jag menar köket...
Varför gick du dit?
Var kastade du
dina blodfläckade kläder?
Jag vet var de är.
Var din bror Junseo
död när du hittade honom?
Nej.
Jag är tillbaka.
Hur fick du honom att erkänna?
Det var lätt. Vi hade bra kemi. Vi hade mycket gemensamt.
Pratade du om dig själv igen? Du måste sluta med det.
Varför? Det är hennes främsta styrka.
Ja, var det inte därför ni lät mig gå med?
Eller var det för att mina föräldrar ägde ett sjukhus?
Vad har det med mig att göra? Och det gör de inte längre.
Jag går nu. Jag laddade upp min rapport.
Gör som du vill.
Det räcker för mig.
Jag mår inte så bra efter whiskyn jag drack vid gravvalvet.
Så du åkte dit igen, överintendent Tae.
Kom igen.
Jag sa att jag inte mår bra. Försöker du döda mig?
Skål för poliser som inte gripit en brottsling på tio år.
Har det gått så lång tid?
Okej, nu dricker vi och dör.
Jag är ledsen, käre vän.
Tiden går fort, eller hur? Hur har det gått tio år?
Den här staden har förändrats mycket.
Det här är det enda stället vi har kvar.
Kommer Ena fortfarande till stationen nuförtiden?
Hon gjorde det idag.
Låt henne inte köra med dig.
Det är därför hon fortsätter komma.
Jag bygger upp en relation med henne.
Jag tror fortfarande att Yoon Ena är huvudmisstänkt.
Det har inte förändrats.
Hoppas du att hon ska sänka garden och göra ett misstag
om du är snäll mot henne?
Hon ärvde så mycket pengar
och valde att bli polis. Profilerare, dessutom.
Konstigt, eller hur?
Hon vill veta vad vi får reda på.
Så hon håller sig till dig.
Natten är ung. Vi tar en runda till.
Varför är ni så ivriga att gå?
Ledsen, men jag har planer.
Du då, Jungho?
Vi måste ta en runda till. Jag har mycket att säga om er chef.
Jag uppskattar tanken, men jag har också planer.
Batman är upptagen ikväll. Tredje fredagen, så han måste passa barnhemmet.
Ett ögonblick.
Vart ska han?
Jösses.
- Tre glassar. - Okej.
Vad är det här?
Grattis till din befordran.
Menar du allvar? Glass? Vi är inga barn längre.
Tråkigt att vara ute med två nykterister.
Har du ringt efter skjuts?
Ta hand om er.
- Jag går. - Okej.
Klockan är 20.00. Hon lämnar skolområdet.
Busshållplatsen ligger fem minuter från skolgrinden.
Klockan är 20.08, en timme innan Yoon Donghoons död.
Hon kliver på tre minuter efter hon kom till hållplatsen.
Hållplats Internationella gymnasiet
Hon är den enda på bussen.
Det är fem hållplatser till hennes hem.
Inget särskilt händer.
Färden till hennes hållplats tar exakt 32 minuter.
Hon är den enda som kliver av bussen.
Klockan är 20.40, 20 minuter innan Yoon Donghoon dog.
Det tar 20 minuter från hållplatsen till huset.
Genvägen minskar den tiden till 12 minuter.
Det är exakt beräknat.
Det finns inga övervakningskameror eller vittnen i området.
KL. 20.45
Ursäkta mig, bor ni här?
Inspektör Kim?
Vad gör du här?
Jag var tvungen att kolla en sak.
Ni då? Patrullerar?
Vi fick ett samtal om någon skummis som snokar runt här.
Har du sett något konstigt?
Inte direkt. Det är ett lugnt område.
Åh, det är därför. Jag kände inte igen dig utan mössa.
Du var så olik dig.
Jag ringde för att den här mannen såg så misstänkt ut.
Vänta, menade ni mig?
Han ger sig inte, va?
Det har gått tio år och han är fortfarande besatt av fallet.
Han är inte normal.
Han ger sig inte ut på villospår.
Han är patologiskt noggrann.
Det är för mycket.
Han har trots allt inte befordrats tio år efter examen från akademin.
Vilken överordnad vill ha honom som underhuggare?
Jösses.
- Jag går hem. - Okej.
- Ring om det behövs. - Ja, ta hand om er.
God natt!
Kan du köpa en cola åt mig?
Du dricker för mycket av det. Det är inte bra för dig.
Min mun känns torr ända sen jag slutade röka.
Då köper jag dig en sockerfri cola, okej?
Bättre än att köpa cigaretter.
Vänta lite.
Idag är din turdag.
KL. 22.07
Jag tänkte gå innan du kom.
Är det här fröken Yoon Enas hus?
Ja, det är det.
Jag är Yoon Ena.
- Vem skickade det? - Jag vet inte.
Kim Hansaem.
Numret ni har ringt kan inte nås...
Barn filmades säkert och i förmyndares närvaro.
Översättning: Emma Lindahl