Personajele, locurile și evenimentele din serial sunt fictive.
Unchiule!
Unchiule?
PIESE DE PUZZLE
Bună seara, domnule!
Stai aici și ține-i pe toți la distanță.
Hei! Ai înregistrările video?
Încă nu, domnule, abia am ajuns.
Ia înregistrările de pe camerele din apropiere.
Pe aici, Ena!
I-a străpuns carotida dintr-o lovitură.
Estimez că decesul s-a produs în jur de ora 21:00.
- N-a trecut nici măcar o oră. - Exact.
Fir-ar!
Cunoașteți victima, domnule?
Comisarul-șef Yoon Donghoon, fostul șef al secției noastre.
Era mentorul meu.
Primul tău caz e foarte dificil.
Știu că probabil te simți copleșită,
dar această discuție ne poate ajuta să prindem vinovatul.
Îți amintești la ce oră ai ajuns acasă?
Ai observat ceva ieșit din comun?
Sau...
Ena?
Chiar dacă crezi că n-are importanță, spune-mi tot ce știi.
Putem face asta altădată?
Nu-mi amintesc ce s-a întâmplat după ce am intrat în casă.
Nu-ți amintești?
Au trecut doar câteva ore.
Nu.
Bine, atunci.
Spune-mi ce s-a întâmplat pe drum spre casă.
Îți amintești drumul spre casă de la școală, da?
Spune-mi tot ce-ți amintești.
La ce oră ai plecat de la școală?
La ora 20:00.
La ce oră ai ajuns acasă?
Am luat autobuzul,
deci cam pe la ora 21:00.
Și apoi?
Am deschis poarta, am intrat în curte
și am descuiat ușa de la intrare.
Apoi am deschis ușa.
După aia nu-mi mai amintesc nimic.
Care-i următorul lucru pe care ți-l amintești?
Începe de acolo.
Menajera...
m-a strigat.
Eu eram în sufragerie.
Apoi...
L-am văzut pe unchiul meu întins pe podea.
Asta-i tot.
Secția Hangang Seul Fotografii de la locul crimei
„E o sulă din setul de trei bucăți,
cumpărat de Yoon Ena acum șase luni.”
„Între sosirea ei și apel, nu știm ce s-a întâmplat în 13 minute.”
„Nu s-a intrat prin efracție și nu există urme de altercație.
Victima probabil îl știa pe ucigaș.”
„Mobilul: neînțelegeri privind cazarea la cămin.”
Crezi că Ena e suspecta noastră?
Da.
N-avem nicio probă directă. Uite!
Din raport ar reieși că crima a durat cam 10 minute.
Cum e posibil?
Nu e imposibil.
Scurtătura de la stația de autobuz
i-ar fi dat opt minute în plus.
Cred că 21 de minute ajung.
Bine. Pe tine nu te cunoaște, vorbește tu cu ea.
Pe corpul victimei nu s-au găsit urme de apărare.
Deși a suferit mult.
Ai spus că ai ajuns acasă la ora 21:00.
Da.
Victima, Yoon Donghoon, unchiul tău,
a fost înjunghiat cu o sulă.
Știi că s-au găsit doar amprentele tale pe sula aceea?
Da.
Aveați divergențe din cauza problemelor cu căminul tău?
Da.
E adevărat că v-ați certat din cauza moștenirii?
Nu e adevărat.
Nu?
L-ai ucis tu?
Te întreb din nou.
Tu l-ai omorât?
Erai singura acasă la momentul decesului.
Nu-mi amintesc nimic.
Serios!
Vai de mine!
Ce scuză convenabilă!
Domnule,
v-am spus tot ce știu.
Pot să plec acasă?
- Nu vrei să prinzi criminalul? - Poftim?
Uitasem de asta.
Am găsit-o în sufragerie în noaptea aia.
E singurul indiciu lăsat.
10 ANI MAI TÂRZIU
- E uimitoare. - Râde?
Cred că a luat-o razna.
- Nu pot să mă uit. - Ce nebunie! Uită-te la ea!
Încă o dată?
De câte ori te-ai dat azi?
De ce ești așa obsedată? Nu te-ai plictisit?
De fiecare dată, mă simt de parcă mor.
E palpitant.
Dă-i drumul atunci!
Nu e amuzant?
Și-a omorât soțul și i-a marcat mormântul cu un dop de sticlă.
Cică are mult teren și nu voia să planteze cartofi pe mormânt.
Care-i partea amuzantă?
Partea cu dopul sau partea cu cartofii?
Poveștile mele vă plictisesc?
Sunt plictisitoare?
Doamnă doctor, păreați tânără când ne-am cunoscut, dar ați îmbătrânit.
Nu credeam că o să dureze atâta timp să-mi amintesc.
Visul acela...
Îl mai ai?
A devenit un obicei deja.
Am introdus codul ca să deschid ușa.
Am călcat pe piesa de puzzle.
Am intrat și luminile licăreau.
Apoi l-am văzut pe unchiul meu pe jos.
Asta-i tot ce-mi amintesc.
Ceva s-a întâmplat între timp.
Pe de altă parte, poate încerci să-ți amintești ceva ce nu s-a întâmplat.
Ce v-am zis?
Chiar ați îmbătrânit.
N-ați mai spus asta niciodată.
Trebuie să încerc altă abordare fiindcă te străduiești atât de mult.
Ce doctor iresponsabil!
Mecanismul tău de apărare a degenerat.
La fel și vorbitul fără perdea.
Și acum sari cu coarda elastică?
Ce e rău în asta?
Dacă mă gândesc bine,
și ăsta poate fi
un semn de regresie.
Mereu în perioada asta a anului.
Cum interacționezi cu oamenii?
Mai ai greutăți când vorbești cu ceilalți?
Totul e bine.
Nu, de fapt, nu e așa de bine.
De fapt, când sunt cu alții, mintea mea se blochează.
Dar apoi, când ajung acasă, mă gândesc prea mult.
„De ce am făcut asta?”
„Dacă nu le place de mine?”
Lucruri din astea.
Sinceră să fiu, sunt speriată.
Nu-mi place să mă duc la casa aia.
- La revedere! - Domnișoară Yoon!
Mergi la expoziție săptămâna viitoare?
Poate.
La revedere!
- Poftă bună! - Mulțumesc.
Doar o plăcintă cu carne?
Am auzit lucruri bune
și văd că vă merge bine.
Nu ne-am văzut de mult, dră Yeom Seryeong.
Vă știu de undeva?
V-ați schimbat cetățenia
și ați plecat din țară zece ani.
De ce v-ați întors?
Am înțeles.
Sunteți soțul dumneaei, nu?
Te cunosc bine.
- Oprește-te! - Cine naiba ești?
- Sunt polițist! - Cine te-a trimis, ticălosule?
Sunt polițist!
Pe naiba!
- De când au polițiștii tatuaje? - Calmați-vă!
Calmați-vă!
Liniștește-te! Cred că e polițist.
Sunt polițist.
Da?
N-am venit aici pentru tine.
Liniștește-te!
Ușurel.
Ce mai era?
În plus...
Ai grijă! Da?
Ai grijă.
Dnă Yeom Seryeong,
știți ce zi este astăzi?
De unde să știu?
Azi se împlinesc zece ani
de la moartea lui Yoon Donghoon, unchiul lui Yoon Ena.
Așa că vă întreb din nou.
De ce v-ați întors în Coreea?
Am plecat fiindcă nu-mi plăcea aici și m-am întors fiindcă mi-era dor.
E suficient?
Soțul dumneavoastră e din Venezuela, nu?
Are o condamnare pentru narcotice.
Dacă nu vă supărați,
să vorbim despre ce a pățit Yoon Ena acum zece ani.
Ați observat ceva ciudat la ea?
A spus ceva ieșit din comun?
Nu cred că mai contează,
dar a spus ceva în ziua aia, când pleca.
Mi-a zis că eu sunt alibiul ei.
O cunoști?
Mult prea bine.
Alo?
Nu te-am mai văzut de ceva timp.
Cu ce ocazie pe la noi?
Nu vă faceți treaba, așa că am venit să vă verific.
Iar ai mâncat kimchi? Pune-ți bavețică data viitoare.
Și oprește-te după trei pahare.
Asta-i limita dumitale.
Aoleu!
Cam lungă pauza de prânz, mai ales că nu ești în stare să prinzi un ucigaș.
M-am întâlnit cu fosta ta colegă de cameră.
Ai venit la țanc.
E o coincidență?
S-a întors în Coreea?
Ce-a zis?
De ce întrebi? N-ați ținut legătura?
Ți-ar trebui niște haine noi.
Ești prea demodat.
YOON DONGHOON
Dacă Donghoon nu s-ar fi retras din funcție,
n-ar fi avut o moarte atât de tragică.
Mama mă-sii!
Dacă nu era cazul ăla...
Lucrurile s-au terminat foarte prost.
Din atâtea secții de poliție,
de ce te-ai întors la secția Hangang?
Ești loial.
Păi nu?
De ce oi fi fost detașat acolo?
Viața e ciudată, nu-i așa?
Îl știi pe subalternul tău...
Kim Hansaem, de la Infracțiuni Violente?
Anchetam cazuri împreună
când era novice.
Kim Hansaem?
Căpățânosul ăla?
O fi el ciudat, dar nu e nebun.
Te obișnuiești cu el.
Nemernicul încă mai crede că Yoon Ena e vinovată?
Cam da.
Toate rudele Enei au murit, știai?
Mama ei, tatăl ei și singurul unchi au pierit cu toții.
E destul de bizar.
POLIȚIA METROPOLITANĂ SEUL
Ești la Relații cu Publicul, nu? Etajul 12?
Unde ești, dnă căpitan Yoon? Am ajuns.
Cum adică?
Iar ai uitat?
Ți-am zis să vii la locul faptei.
Grăbește-te!
Bună!
- Veniși? - Bună ziua.
Credeți că mă port ca o nebună?
- Nu! - Nu.
Și eu votez tot „nu”.
Bine, mă simt mai bine.
Apropo, de ce n-au prins făptașul?
S-au găsit doar amprentele părinților și fratelui.
Părinții sunt suspecții principali.
Dar, fără probe concrete, echipa de anchetă s-a împotmolit.
Încep să înțeleg.
Nu sunt semne de intrare prin efracție.
Niciun cunoscut al victimei nu are un motiv clar.
Iar un copil de zece ani își cunoaște doar părinții și colegii.
De ce ar ucide cineva un copil de 10 ani?
A fost înjunghiat cu furie în gât și în spate.
Apoi arma crimei a fost spălată și pusă la loc.
De ce s-o fi calmat atât de brusc?
De ce s-a liniștit ucigașul?
Fiindcă locul ăsta îi este cunoscut.
Mama pare a fi obsedată de curățenie.
Pariez că nu-i place să aibă invitați.
A câștigat un concurs de matematică și unul de limba engleză.
Victima și-a eclipsat fratele mai mare.
Fratele mai mare își eticheta lucrurile.
După scris,
pare că nu se simte bine în pielea lui.
Voia să-și marcheze teritoriul.
Aceasta e mărturia fratelui mai mare.
A deschis ușa, s-a descălțat
și s-a dus în camera lui Junseo.
L-a găsit pe fratele lui înjunghiat.
A strigat după părinți
și le-a spus că fratele lui fusese înjunghiat cu ceva ascuțit.
Apoi a sunat la poliție.
Era speriat, așa că i-a așteptat afară.
Inițial, i-a spus victimei pe nume,
apoi, l-a numit „fratele meu mai mic”.
Vorbind despre cuțit, a spus: „ceva ascuțit”.
E neobișnuit să schimbi denumirile în mijlocul propoziției.
De ce a făcut asta?
Fără să-și dea seama, voia oare să se distanțeze de victimă?
Mama a fugit în camera lui Junseo,
speriată, de parcă văzuse o stafie.
Ochii lui tata erau deja roșii,
la fel ca la înmormântarea bunicului.
Descrierea victimei este scurtă,
dar folosește detalii grăitoare ca să descrie reacțiile părinților.
Oare îi păsa mai mult de reacția lor decât de moartea fratelui său?
Când vorbește despre camera lui, îi spune tot „camera lui Junseo”.
Iar părinții lui îl favorizau pe fratele lui mai mic.
Cred că fratele mai mare e vinovat.
Poftim?
Am plecat. Ne vedem la birou.
BITCOIN
Cine-l pune pe răcanul nostru valoros să facă asta?
- Dacă dă bir cu fugiții? - Sunt valoros pentru voi?
Nu mi-am dat seama.
Cine era femeia aceea?
Este polițista criminală?
N-ar fi ajuns polițistă.
E locotenent Yoon Ena, psihanalist la Poliția Metropolitană Seul.
Locotenent Yoon Ena?
Nepoata fostului comisar-șef Yoon?
De unde știi asta, răcanule?
E un caz notoriu.
Am auzit despre el la academie.
De ce îmi tot spuneți „răcan”?
Sunt bătrân.
Ești cel mai tânăr de aici.
Cine a zis că poți să întârzii?
Iar se duce totul de râpă.
Mama mă-sii!
Bună ziua, domnule!
Suspectul din cazul de la cafeneaua Sehwa-dong
și-a schimbat declarația.
Poftim?
I-a zis procurorului că a stat pe loc
în timp ce complicele lui ucidea.
La naiba!
Am muncit de pomană.
Ce rahat!
Acum ce se întâmplă, domnule?
Să dovedim că n-a avut niciun complice.
Să nu tragem concluzii pripite.
Locotenent Ro, An Youngha și Choi San,
anchetați posibilitatea unui complice.
Eu și Kim Hansaem mergem pe varianta cealaltă.
- Da, domnule! - Am înțeles!
Yoon Ena: Ți-ar veni bine
Tortul de căpșuni e în frigider, cafeaua e pe masă.
O cafea americano și un cappuccino.
Mulțumesc!
Asta ne place la tine.
Mersi!
Probabil că ai o memorie de elefant, locotenent Yoon.
Știi ce cafea ne place și la ce etaj lucrează fiecare din clădire.
Am auzit că azi ai apăsat pe butoane pentru toți.
La ce bun, dacă nu-și amintește ce contează?
Da, n-ar mai trebui să faci asta în lift.
De ce?
Lumea o privește ciudat.
Dar e ciudată.
Una e să pari ciudată și alta este să fii ciudată.
De ce ți-ai schimbat machiajul?
Ai fost undeva?
Ce tot spui acolo?
Am găsit lumânări aici. E ziua de naștere a cuiva?
Azi e ziua?
Nu știu ce zi este, dar le pun pe tort.
Echipa de anchetă cere raportul de analiză.
Fratele cel mare e suspectul lor, cum ai zis și tu.
Dar deodată spune că nu-și mai amintește nimic.
Mai știu eu pe cineva.
Brusc nu-și mai amintește?
O să vorbesc cu el.
Îi anunț.
Portofel.
Cheile de la mașină.
N-am mai cunoscut un profiler.
Anchetezi cazul?
Ajut ancheta, nu anchetez eu.
Am venit fiindcă sunt curioasă.
Cum adică?
Nu-ți amintești ce s-a întâmplat?
Nu.
Nici eu nu-mi amintesc un lucru.
Haide să spunem amândoi ce știm.
Am vrut să vorbesc cu unchiul meu,
așa că am luat autobuzul de la cămin până acasă.
Junseo...
era singur acasă,
așa că după școală m-am dus direct acasă.
Am introdus codul ca să descui ușa: 20131025#.
Am introdus codul ca să descui ușa.
41245397#.
M-am descălțat și m-am dus în sufragerie.
Mi-am dat jos tenișii și m-am dus în camera fratelui meu.
În sufragerie era întuneric și am simțit un lichid cald la picioare.
Când deschid ușa...
văd mult sânge.
S-a întâmplat acum câteva zile.
De ce amesteci timpurile trecut și prezent?
Ce timpuri?
Când îți descrii acțiunile, o parte din ele sunt la trecut,
iar pe altele le povestești de parcă le-ai face acum.
Păi...
așa mi-a ieșit.
Pentru acțiuni trecute, s-ar folosi prezentul doar din nouă motive.
Fie acțiunile nu s-au întâmplat,
fie minți când spui că nu-ți amintești.
Eu aș zice că inventezi lucruri în capul tău acum.
Vrei să zici că mint...
Am introdus codul ca să deschid ușa.
20131025#.
Introduc codul ca să deschid ușa.
Adică l-am introdus.
41245397#.
Am deschis ușa, m-am descălțat și m-am dus în sufragerie.
Îmi scot tenișii și mă duc în camera fratelui meu.
În sufragerie era întuneric și am simțit lichid cald la picioare.
Camera... Adică bucătăria...
De ce te-ai dus la bucătărie?
Unde ți-ai aruncat hainele pline de sânge?
Eu știu unde sunt.
Fratele tău Junseo era mort când l-ai găsit?
Nu.
M-am întors!
Cum l-ai făcut să mărturisească?
A fost ușor, ne-am înțeles bine. Aveam multe în comun.
Iar ai vorbit despre tine?
Mai termină!
De ce? E atuul ei.
Da, nu de asta m-ați lăsat să vin aici?
Mă înșel?
Sau pentru că părinții mei aveau un spital?
Ce treabă am eu cu asta?
Oricum, nu mai e valabil.
Bine, am plecat.
Am încărcat raportul.
Cum dorești.
Ajunge.
Nu mă simt prea bine după cât whisky am băut la columbar.
Deci te-ai dus din nou acolo, dle comandant Tae.
Termină, omule!
Ți-am zis că nu mă simt bine. Vrei să mă omori?
Să bem pentru detectivii care n-au prins un criminal timp de zece ani.
Atât a trecut?
Bun, să bem și să murim.
Fratele meu, îmi pare rău!
Timpul zboară, nu?
Când au trecut zece ani?
Orașul s-a schimbat foarte mult.
E singurul loc unde putem veni să bem.
Ena mai trece pe la secție?
A trecut azi.
N-o mai lăsa să te calce în picioare.
De-asta tot vine.
Încerc să construiesc o relație cu ea.
Eu tot cred că Yoon Ena e suspectul principal.
Nu mi-am schimbat părerea în zece ani.
Speri că lasă garda jos și face o greșeală
dacă te porți frumos cu ea?
A moștenit atâta bănet
și a ales să fie polițistă.
Și încă profiler.
E ciudat, nu?
Vrea să știe ce aflăm.
De-asta stă lipită de tine.
Încă e devreme. Să mai bem o rundă.
De ce vrei să pleci așa iute?
Îmi pare rău, am planuri.
Și tu, Jungho?
Trebuie să mai bem ceva.
Am multe de spus despre șeful tău.
Apreciez că ți-ai făcut timp,
dar și eu am planuri.
Batman e ocupat în seara asta.
E a treia vineri, supraveghează orfelinatul.
Un moment, domnule!
Unde se duce?
Doamne...
Trei înghețate.
Da.
Ce-i asta?
Felicitări pentru promovare!
Faci mișto?
Înghețată? Nu mai suntem copii.
E nasol să ieși în oraș cu doi nebăutori.
Ai chemat un șofer?
Aveți grijă, domnule!
- O să plec. - Bine.
Este ora 20:00. Pleacă de la școală.
Stația de autobuz e la cinci minute distanță de poarta școlii.
E ora 20:08, mai e o oră până la moartea lui Yoon Donghoon.
Se urcă în autobuzul 147, la 3 minute după ce a sosit în stație.
STAȚIA: LICEUL INTERNAȚIONAL
Yoon Ena e singurul pasager.
Sunt cinci stații de autobuz de la școală până acasă.
Nu se întâmplă nimic pe drum.
Drumul până la stația de lângă casa ei durează exact 32 de minute.
Doar ea coboară din autobuz.
E ora 20:40, cu 20 de minute înainte de moartea lui Yoon Donghoon.
Drumul de la stație până acasă durează 20 de minute.
Pe scurtătură, durează doar 12 minute.
A fost calculat cu precizie.
Nu există camere de supraveghere sau martori în zonă.
ORA 20:45
Scuze, domnule.
Locuiți aici?
Locotenent Kim?
Ce faci aici?
Trebuia să verific ceva.
Voi sunteți în patrulă?
Am primit un apel
despre un individ dubios care se învârte pe aici.
Ai observat ceva ciudat?
Nu.
E un cartier liniștit.
De-aia nu te-am recunoscut, n-aveai căciula.
Parcă ești altă persoană.
Eu am sunat din cauza lui, e dubios.
Toți vorbeați despre mine?
Nu se lasă.
Au trecut zece ani
și e încă obsedat de cazul ăla.
Omul n-are toate țiglele pe casă.
Nu prea aleargă după cai verzi pe pereți.
E de o meticulozitate bolnavă.
Exagerează.
De-asta n-a fost promovat timp de zece ani de la absolvire.
Ce ofițer superior l-ar înghiți ca subaltern?
Doamne!
Mă duc acasă. Sună-mă dacă ai nevoie de ceva.
- Da, la revedere! - Noapte bună!
Îmi iei o cola dacă tot te duci la magazin?
Bei prea multă.
Nu-ți face bine.
Mi se tot usucă gura de când m-am lăsat de fumat.
Atunci îți iau o cola fără zahăr, da?
E mai bine decât să-ți cumpăr țigări.
Stai așa!
Ai noroc azi.
ORA 22:07
Voiam să plec înainte să vii tu.
Aici stă dra Yoon Ena?
Da.
Eu sunt Yoon Ena.
Cine mi l-a trimis?
N-am de unde să știu.
KIM HANSAEM
Numărul apelat nu poate fi contactat...
Copiii au filmat în condiții de siguranță, cu acordul tutorilor.
Subtitrarea: Adina Câșu