Denne dramaserien er ren fiksjon.
Onkel.
Onkel?
NINE PUZZLES
Hei.
Hei, bli her og hold folk unna.
Hei!
- Fikk du overvåkningsbildene? - Ikke ennå. Vi kom nettopp.
Sikre opptak fra kameraer og dashbordkameraer.
Denne veien, Ena.
De gjennomboret halsarterien i ett hugg.
Antatt dødstidspunkt er rundt 21.00.
- Det har ikke gått en time engang. - Nei.
Herlighet.
Kjenner du offeret?
Politioverbetjent Yoon Donghoon, tidligere sjef på stasjonen.
Han var mentoren min.
Dette er en vanskelig sak å ta som din første.
Jeg vet du må være overveldet.
Men vit at dette vil hjelpe oss med å ta den skyldige.
Husker du når du kom hjem?
La du merke til noe uvanlig?
Eller kanskje...
Ena?
Selv om du føler at det er trivielt, fortell meg alt du kan.
Kan vi gjøre dette en annen gang?
Jeg husker ikke hva som skjedde etter at jeg gikk inn.
Husker du ikke?
Det skjedde for bare noen timer siden.
Nei.
Greit.
Så fortell meg hva som skjedde på vei hjem.
Du husker vel at du kom hjem fra skolen?
Fortell meg hva du husker.
Når dro du fra skolen?
Klokken åtte.
Når kom du hjem?
Jeg tok bussen.
Så sannsynligvis rundt ni.
Og så?
Jeg åpnet porten, gikk inn i hagen
og låste opp inngangsdøren.
Så åpnet jeg døren.
Jeg husker ingenting etter det.
Så hvor kommer hukommelsen tilbake?
Begynn derfra.
Hushjelpen
sa navnet mitt.
Jeg sto i stuen.
Og så
så jeg onkelen min på gulvet.
Det er alt.
Seoul Hangang politistasjon Åstedsbilder
"Det er samme syl fra trepakningen
som Yoon Ena kjøpte for seks måneder siden.
Mellom ankomsten og anropet er 13 minutter borte.
Ingen tegn til innbrudd eller motstand.
Offeret kjente trolig morderen.
Motiv: konflikt angående hybelhus-situasjon."
Så du tror at Ena er vår mistenkte?
Ja.
Det fins ingen direkte bevis. Se her.
Basert på dette tok drapet bare ti minutter.
- Hvordan er det mulig? - Det er ikke umulig.
En snarvei fra bussholdeplassen til den mistenktes hjem
reduserer det med åtte minutter.
21 minutter er mer enn nok.
Greit. Hun kjenner deg ikke, så snakk med henne.
Offerets kropp viste ingen tegn til motstand.
Selv om han må ha følt mye smerte.
Du sa at du kom hjem kl. 21.00.
Ja.
Onkelen din, Yoon Donghoon, døde av å bli stukket med en syl.
Vet du at bare dine fingeravtrykk ble funnet på sylen?
Ja.
Er det sant at dere kranglet på grunn av hybelproblemer?
Ja.
Og er det også sant at dere kranglet om arven?
Det er ikke sant.
Er det ikke?
Drepte du ham?
La meg spørre deg igjen. Var det du som drepte ham?
Du var den eneste som var hjemme da han døde.
Jeg husker ingenting.
Jeg sverger.
Jøss.
For en beleilig unnskyldning.
Du...
Jeg har sagt alt jeg vet.
Kan jeg dra hjem nå?
- Vil du ikke ta morderen? - Hva?
Jeg hadde glemt dette.
Jeg fant den i stuen den kvelden. Det er det eneste sporet de etterlot seg.
10 år senere
- Hun er utrolig. - Ler hun?
Hun må ha gått fra vettet.
- Jeg tør ikke å se. - Sprøtt.
Se på henne.
Igjen?
Hvor mange ganger har du gjort det i dag?
Hvorfor er du besatt? Blir det ikke kjedelig?
Det føles som om jeg skal dø hver gang. Det er spennende.
Kom igjen, da.
Er det ikke morsomt?
Hun drepte mannen sin og merket graven hans med en flaskekork.
For åkeren hennes var stor, og hun ville ikke plante søtpotet på ham.
Hva er morsomt med det? Flaskekorken eller søtpotetene?
Er historiene mine kjedelige? Er jeg for kjedelig?
Du virket så ung da vi møttes, men du har blitt mye eldre.
Jeg trodde ikke at minnet skulle være borte så lenge.
Hva med drømmen? Har du den fortsatt?
Den er nesten rutine nå.
Jeg trykket på koden for å låse opp døren.
Jeg tråkket på puslespillbiten.
Lysene kom på da jeg gikk inn, og jeg så onkelen min på gulvet.
Det er alt jeg husker.
Noe må ha skjedd i mellomtiden.
På den annen side, hva om du prøver å huske hva som aldri skjedde?
Hva sa jeg? Du er så gammel nå. Du har aldri sagt det før.
Jeg måtte prøve en annen tilnærming siden du sliter med å huske.
For en uansvarlig lege.
Forsvarsmekanismene dine har blitt verre. Det har språket ditt også, uten filter.
Og nå strikkhopping?
Hva er galt med strikkhopping?
Når jeg tenker meg om, kan det også være et tegn på regresjon.
Det skjer alltid på denne tiden av året.
Hvordan er din omgang med andre? Sliter du fortsatt med å snakke med folk?
Det går bra.
Nei, det går faktisk ikke bra.
Jeg får helt jernteppe når jeg er sammen med folk.
Men så tenker jeg for mye når jeg kommer hjem.
"Hvorfor gjorde jeg det? Hva om alle hater meg?"
Slike ting.
Helt ærlig er jeg redd.
Jeg hater å dra tilbake til det store huset.
- Ha det. - Ms. Yoon.
Skal du på utstillingen neste uke?
Kanskje.
Ha det bra.
- Vel bekomme. - Takk.
Bare kjøttpaien?
Jeg har hørt bra ting, og dette stedet blomstrer.
Lenge siden sist, Ms. Yeom Seryeong.
- Kjenner jeg deg? - Du endret nasjonaliteten din
og forlot landet i ti år.
Hva førte deg tilbake?
Jeg skjønner.
Du er mannen hennes, er du ikke?
Jeg kjenner deg godt.
- Hei, stopp! - Hvem i helvete er du?
- Politiet. - Hvem sendte deg? Si det!
- Jeg er politiet. - Politi meg i ræva!
- Hva slags politifolk har tatoveringer? - Ro deg ned.
Ro deg ned.
Ro ned. Jeg tror at han er fra politiet.
Jeg er fra politiet.
Greit?
Jeg er ikke her for deg.
Ro deg ned.
Rolig.
Hva mer?
Og...
Vær forsiktig. Ok?
Forsiktig.
Yeom Seryeong,
vet du hvilken dag det er?
Hvordan skulle jeg vite det?
I dag er det ti år siden
Yoon Donghoon døde, onkelen til Yoon Ena.
Så la meg spørre deg igjen. Hvorfor er du tilbake i Korea?
Jeg dro fordi jeg hatet å være her og kom tilbake fordi jeg savnet det.
Er det bra nok?
Mannen din er venezuelansk, hva?
Han er dømt for narkotikalovbrudd.
Hvis det er greit for deg,
kan vi prate om det som skjedde med Yoon Ena for ti år siden?
La du merke til noe rart med henne? Sa hun noe uvanlig?
Jeg tviler på at det betyr mye.
Men hun sa noe den dagen da hun dro.
Hun sa at jeg var alibiet hennes.
Kjenner du henne?
Altfor godt.
Hallo?
Jeg har ikke sett deg på en stund.
Hva fører deg hit i dag?
Dere gjør ikke jobben deres, så jeg ville se til dere.
Har du spist kimchi-gryte? Bruk smekke neste gang.
Og stopp etter tre drinker. Det er grensen din.
Jøss.
Det var en lang lunsj for en fyr som ikke kan ta en kriminell.
Jeg traff din tidligere romkamerat. Timingen er upåklagelig.
- Er det en tilfeldighet? - Er hun i Korea?
Hva sa hun?
Hvorfor spør du meg? Holdt dere ikke kontakten?
Du burde kjøpe nye klær. Du ser altfor gammeldags ut.
Yoon Donghoon
Hadde ikke Donghoon forlatt stillingen sin,
hadde han ikke dødd på en så tragisk måte.
Helsike heller.
- Hadde det ikke vært for den saken... - Ting endte så dårlig.
Uansett, av alle de utallige politistasjonene,
hvorfor dro du tilbake til Hangang?
Du er lojal.
Ikke sant?
Hvorfor ble jeg plassert der?
Livet er rart, er det ikke?
Du vet han som jobber under deg? Kim Hansaem fra voldsavsnitt to.
Han pleide å jobbe med meg da han var nybegynner.
Kim Hansaem?
Den sta jævelen?
Han er kanskje rar, men han er ikke gal.
Du begynner å like ham.
Tror jævelen fortsatt at Yoon Ena gjorde det?
Jeg tror det.
Alle Ena kaller familie, er døde.
Moren, faren og hennes eneste onkel er borte.
Det er ganske uvanlig.
Seoul storbypoliti
Du er i kommunikasjonsstaben nå, hva? Tolvte etasje?
Hvor er du, Yoon? Jeg kom nettopp.
Hva mener du? Glemte du det igjen?
Jeg ba deg komme rett til åstedet. Skynd deg hit.
Hei.
- Du er her. - Hallo.
- Syns dere at jeg er glemsom? - Nei.
Et nei fra meg også.
Så bra. Jeg føler meg bedre.
Hvorfor har ikke den skyldige blitt tatt ennå?
Vi fant bare avtrykk fra foreldrene og broren.
Foreldrene er hovedmistenkte.
Men uten konkrete bevis er etterforskningsteamet fortapt.
Jeg skjønner hvorfor. Ingen tegn til innbrudd.
Ingen med klare motiver fra offerets omgangskrets.
Og en tiåring kjenner bare foreldrene og klassekameratene sine.
Hvorfor skulle noen drepe en tiåring?
Og hen stakk ham vilkårlig i nakken og ryggen i voldsomt raseri.
Så vasket hen våpenet og la det tilbake.
Hvorfor roet hen seg plutselig ned?
Hvorfor roet morderen seg ned?
Fordi hen kjenner dette stedet.
Moren har støv på hjernen.
Hun hater nok å ha besøk.
Han vant en mattekonkurranse og en engelsk talekonkurranse.
Offeret overgikk storebroren.
Storebroren merket alle tingene sine.
Basert på håndskriften mangler han selvtillit.
Han ville gjøre krav på eiendelene sine.
Dette er storebrorens vitnemål.
Han åpnet døren, tok av seg skoene og gikk rett til Junseos rom.
Der så han broren sin knivstukket.
Han ringte foreldrene og sa at broren var blitt knivstukket med noe skarpt.
Så ringte han politiet.
Fordi han var redd, ventet han utenfor på dem.
Først kalte han offeret "Junseo", og så kalte han ham "lillebror".
Han kalte også kniven "noe skarpt".
Det er sjeldent å bytte navn slik i løpet av én setning.
Hvorfor gjorde han det?
Prøvde han ubevisst å distansere seg fra offeret?
Mamma løp rett til Junseos rom, som om hun hadde sett et spøkelse.
Og pappas øyne var allerede røde, akkurat som i bestefars begravelse.
Hans beskrivelse av offeret er kort,
men han beskriver foreldrenes reaksjoner i levende og billedlige detaljer.
Brydde han seg mer om reaksjonene deres enn om sin døde bror?
Han kaller til og med sitt eget rom "Junseos rom".
Og foreldrene favoriserte lillebroren hans.
- Jeg tror at storebroren gjorde det. - Hva?
Jeg går. Vi ses på kontoret.
Bitcoin
Hvem får vår dyrebare fersking til å gjøre dette?
- Hva om han stikker av? - Er jeg dyrebar for deg?
Det visste jeg ikke.
Hvem var kvinnen?
- Er hun politi/morderen? - Da kunne hun ikke ha vært i politiet.
Dette er betjent Yoon Ena, krimanalytiker.
Betjent Yoon Ena?
Niesen til avdøde overbetjent Yoon?
- Hvordan vet du om det, fersking? - Det er en berømt sak.
Jeg hørte om den på akademiet. Hvorfor kaller du meg "fersking"?
- Jeg er for gammel for det. - Du er fortsatt den yngste her.
Hvem sa du kunne komme for sent? Alt går til helvete igjen.
Drit i dette.
- Hallo. - Hallo.
Mistenkte An Jaeman i internettkafé-saken endret forklaring.
Hva?
Han sa til påtalemyndighetene at han sto stille
mens hans medsammensvorne drepte.
Helvete. Alt det harde arbeidet for ingenting.
Det er bare tull.
Hva skjer nå? Vi beviser at det ikke var medsammensvorne.
Ikke trekk forhastede slutninger. Betjent Ro, An Youngha og Choi San
etterforsker med samme hypotese.
Kim Hansaem og jeg jobber med at det ikke var flere.
- Ja. - Oppfattet.
Yoon Ena: Denne kler deg
Jordbærkaken er i kjøleskapet. Kaffen er på bordet.
En americano og en cappuccino.
Takk.
Dette er fordelen med å jobbe med deg.
Takk for dette.
Du må ha god hukommelse, Yoon.
Du vet hvilken kaffe vi liker og hvilken etasje alle jobber i.
Jeg hørte at du trykket på knappen for alle.
Hva er poenget om hun ikke husker det som betyr noe?
Ja, du burde slutte med det i heisen.
- Hvorfor skulle hun det? - Folk ser rart på henne.
Men hun er rar.
Det er forskjell på å virke rar og å være rar.
Hvorfor er sminken din endret?
Har du vært et sted?
Hva snakker du om?
Det er stearinlys her. Har noen bursdag?
Er det den dagen i dag?
Jeg setter uansett på disse.
Etterforskningsteamet spør om analyserapporten.
Storebroren er mistenkt, som du trodde.
Men han sier at han plutselig ikke husker noe,
akkurat som noen her.
Husker han plutselig ikke?
Jeg skal snakke med ham.
Jeg skal si det til dem.
Lommebok.
Bilnøkler.
Jeg har aldri møtt en profilerer før. Etterforsker du denne saken?
Jeg hjelper bare til med etterforskningen. Og jeg er her av nysgjerrighet.
- Nysgjerrighet? - Så du husker ikke hva som skjedde?
- Akkurat. - Jeg husker heller ikke visse ting.
Kan vi ikke dele det vi vet?
Jeg ville snakke med onkelen min,
så jeg tok bussen fra hybelhuset til huset mitt.
Junseo
var alene hjemme, så jeg dro rett hjem etter skolen.
Jeg trykket på koden for å låse opp døren. 20131025#.
Jeg trykket på koden for å låse opp døren.
41245397#.
Jeg tok av meg skoene og gikk inn i stuen.
Jeg tar av meg joggeskoene og går til rommet til broren min.
Stuen var mørk, og jeg kjente en varm væske på føttene.
Når jeg åpner døren,
ser jeg mye blod.
Dette skjedde for bare noen dager siden.
Hvorfor blander du nåtid og fortid?
Fortid?
Når du beskriver handlingene dine. Noen av dem plasserer du i fortiden,
og andre framstiller du som om du gjør dem nå.
Tja, det er bare sånn det ble.
Det er to grunner til å bruke presens til å beskrive fortiden.
Enten skjedde det aldri,
eller så finner du på ting du ikke husker.
Jeg sier at du skaper denne saken i hodet ditt nå.
Sier du at jeg lyver...
Jeg trykket på koden for å låse opp døren.
20131025#.
Jeg trykket på koden for å låse opp døren.
Jeg trykket på den.
41245397#.
Jeg åpnet døren, tok av meg skoene og gikk inn i stuen.
Jeg tar av meg skoene og går til rommet til broren min.
Stuen var mørk, og jeg kjente en varm væske på føttene.
Rommet, jeg mener kjøkkenet...
Hvorfor gikk du på kjøkkenet?
Hvor kastet du de blodige klærne dine?
Jeg vet hvor de er.
Var broren din Junseo
død da du fant ham?
Nei.
Jeg er tilbake.
- Hvordan fikk du ham til å tilstå? - Det var lett. Vi hadde god kjemi.
Vi hadde mye til felles.
Snakket du om deg selv igjen? Du må slutte med det.
Hvorfor? Det er hennes beste egenskap.
Ja, er det ikke derfor dere lot meg begynne her?
Tar jeg feil?
Var det fordi foreldrene mine eide et sykehus?
Hva har det med meg å gjøre?
Og det gjør de ikke nå.
Ok, jeg drar. Jeg lastet opp rapporten min.
Som du vil.
Det er nok for meg.
Jeg føler meg ikke så bra etter whiskyen på urnelunden.
Så du dro dit igjen, politiinspektør Tae.
Kom igjen.
Jeg føler meg ikke bra. Prøver du å drepe meg?
Skål for etterforskere som ikke har tatt en forbryter på ti år.
Er det så lenge siden?
Greit, la oss drikke og dø.
Beklager, kjære bror.
Tiden flyr, ikke sant?
Hvordan har det gått ti år?
Denne byen har endret seg mye.
Dette er det eneste stedet vi har igjen.
Kommer Ena fortsatt innom stasjonen?
Hun gjorde det i dag.
Du kan ikke la henne tråkke på deg.
Det er derfor hun kommer.
Jeg bygger en relasjon til henne.
Jeg tror fortsatt at Yoon Ena er hovedmistenkt.
Det har ikke endret seg på ti år.
Du håper at hun senker garden og gjør en feil om du er snill mot henne?
Hun arvet så mye rikdom, og hun valgte å bli politibetjent.
En profilerer, til og med.
Det er rart, er det ikke?
Da får hun vite hva vi finner ut. Derfor holder hun seg nær deg.
Natten er ennå ung. La oss ta en runde til.
Hvorfor er dere så ivrige etter å gå?
Beklager, men jeg har planer.
Hva med deg, Jungho?
Vi må ta en runde til. Jeg har mye å si om sjefen din.
Jeg setter pris på at du tar deg tid, men jeg har også planer.
"Batman" er opptatt i kveld. Han må passe på barnehjemmet.
Et øyeblikk.
Hvor skal han?
Herlighet.
- Tre ispinner. - Skal bli.
Hva er dette?
Gratulerer med forfremmelsen.
Mener du det?
Ispinne? Vi er ikke små barn lenger.
Det er ikke gøy å være ute med to som ikke drikker.
Ba du om en sjåfør?
Ha det bra.
- Jeg går. - Greit.
Klokken er 20.00. Hun forlater skolen uten forvarsel.
Bussholdeplassen er fem minutter unna skoleporten.
Klokken er 20.08, en time før Yoon Donghoons død.
Hun går på 147-bussen tre minutter etter at hun kom til bussholdeplassen.
Denne holdeplassen er Den internasjonale skolen
Yoon Ena er eneste passasjer.
Det er fem bussholdeplasser til hjemmet hennes.
Det skjer ingenting på turen.
Turen til bussholdeplassen ved huset tar nøyaktig 32 minutter.
Hun er den eneste som går av bussen.
Klokken er 20.40, 20 minutter før Yoon Donghoon dør.
Det tar 20 minutter fra bussholdeplassen til huset.
Snarveien korter ned tiden til 12 minutter.
Det er presist beregnet.
Det er ingen overvåkningskameraer eller vitner i området.
Kl. 20.45.
Unnskyld meg. Bor du her?
Betjent Kim? Hva gjør du her?
Jeg måtte sjekke noe. Hva med dere? På patrulje?
Vi fikk faktisk en telefon om en mistenkelig person som snoket her.
La du merke til noe rart?
Ikke egentlig. Dette er et stille nabolag.
Å, det er derfor.
Jeg kjente deg ikke igjen uten lue. Du ser så annerledes ut.
Jeg ringte på grunn av denne mistenkelige personen.
Snakket dere om meg?
Han gir seg ikke.
Det har gått ti år, og han er fortsatt besatt av saken.
Han er ikke normal.
Han lar seg ikke avspore. Han er sykelig detaljfiksert.
Det er for mye.
Det er en grunn til at han ikke har blitt forfremmet selv etter ti år.
Hvilken overordnet vil ha ham som undersått?
Herregud.
- Jeg drar hjem. - Ja vel.
- Ring meg om det trengs. - Ja. Ha det bra.
God natt.
Kan du kjøpe en cola til meg på butikken?
Du drikker altfor mye av det. Det er ikke bra for deg.
Munnen føles tørr etter at jeg sluttet å røyke.
Da kjøper jeg en sukkerfri cola, ok? Det er bedre enn å kjøpe sigaretter.
Vent litt.
I dag var du heldig.
Kl. 22.07
Jeg skulle dra før du kom.
- Er dette huset til Yoon Ena? - Ja, det er det.
Jeg er Yoon Ena.
- Hvem sendte meg denne? - Jeg vet ikke.
Kim Hansaem
Personen er ikke tilgjengelig.
Barneskuespillere ble filmet med samtykke fra foresatte.